Tidigare:
- Spring, Malaya! Spring! - Nej, dra inte ut kniven!
- Herregud... - Jag hade dödat den subban.
Hjälp mig...
kod svart: så många patienter att resurserna inte räcker till.
I snitt sker det fem gånger om året.
På Angels Memorial sker det 300 gånger om året.
22-årig kvinna. Lungfibros och akut andnöd.
Luftvägen, dr Savetti. - Vad heter hon?
Lizzie. Jag är hennes man. - Lizzie, håll ut!
- Ring dem. - Nej, du klarar dig. - Eller hur?
Lizzie, jag är dr Guthrie. Kan du ta ett djupt andetag?
- Inget på vänstra. - Halsblodådern är svullen.
Vi utför en finger-torakostomi.
- Andningstub! - James, snälla!
Vi behöver dem inte, Lizzie. Du kommer att klara dig.
- Hon har säkert tjugo ärr här. - Lungtransplantation?
- Stackars barn... - Jag är okej.
Hon är stark!
- Jag har luft! - In med slangen.
- James, snälla. - Nej, du klarar dig!
Vad är det?
- Jag har planerat en koordinerad död. - Vad innebär det?
Ett kryonikföretag ska frysa hennes kropp om hon dör.
Så att jag kan leva igen.
Det ordnar sig.
Hej. Ingen sa att du skulle komma I dag.
- Jag var inte säker själv. - Jag är glad att du kom.
Dr Pineda.
Det är så fint att se dig här.
Angus, följ med.
- Är du okej? - Ja.
- Med att se Malaya, alltså. - Sluta, Mike.
Jag är dr Mike Leighton, det här är dr Angus Leighton.
- Är ni gifta eller bröder? - Bröder.
- Magont och kräkningar? - Vi skulle ut, och så föll han ihop.
- Jag mår bra. - Var inte så envis, pappa.
Magen känns svullen.
- Lågt blodtryck och feber. - I dag av alla dagar...
- Vad tror du? - Tilltäppning.
- Vart skulle ni? - Till en välgörenhetslunch.
Till hyllning av Odell Beckham. Pappa var hans tränare.
Hans anställda skickade biljetter. Jag är bara rekvisita.
- Dr Leighton, vad vill du göra? - Röntga magen.
Testa för blodförgiftning. - Odell Beckham, minsann?
Han var startklar. Jag räknade bara touchdowns.
- Vi tar några prover. - Akta smokingen, jag har hyrt den!
- Hej! - Hej på dig själv.
Det är nån som frågar efter dig. Hon heter Grace Adams.
- Grace? Är hon här? - Ja. Hon har Angels-jacka.
- Hon kanske jobbar här. - Hon brukade jobba här.
- Grace. - Neal. Hej.
- Det här är Roseline. - Hej, Roseline.
Hur står det till?
Jag tog med Roseline från Port-au-Prince.
Grace har jobbat I Haiti det senaste året.
Oj! Så bra.
Roseline har en tumör på ryggraden, vilket gör det svårt för henne att gå.
Hon har turistvisum, och jag hoppas hon kan opereras här.
Då behöver du Campbell, och han är inte lätt att övertala.
Vi börjar med röntgen. Jag ordnar det.
Tack.
Vem är Grace?
- Hon brukade jobba här. - Ja, men vad betyder hon för dig?
Tyst. Du har sett mig I kläder förr.
- Inte när du jobbar. - Varför tackade jag ja?
- Jag är läkare, inte... - Du är läkare hur du än är klädd.
Om jag ska vara här så vill jag vara mitt i.
Äter du tamale till frukost?
Som abuela Anita brukade säga: "Man går I huden man föddes i."
Sa hon också att hjärtat måste bo I den?
Förlåt henne, abuela, ty hon vet nada!
Du måste inte tro på det, men acceptera att jag gör det.
Du har alltid klarat dig förr.
Det här är inte som de andra gångerna.
- Är allt okej? - Hon vill att Randor ska komma.
- Kryonikföretaget. - Hur funkar det?
- De fryser hjärnan och organen. - Bedrägeri.
Jag startade en Kickstarter-kampanj för att kunna betala.
- Säg till henne att det är vansinne. - Jag vet inget om det...
Men du vet hur stor chans jag har att överleva. Säg det till honom.
Vi ger inga procent här.
- Men kan hon överleva det här? - Självklart.
- Men då måste du tro det. - Det gör jag, men...
Jag har en nödlösning ifall nåt skulle gå fel.
Hon är här en vecka, sen måste hon tillbaka till flyktinglägret I Haiti.
Det här är inte akut. Varför pratar vi ens om det?
Just därför. Annars hade jag bara bett nån hämta henne.
- Vi ber om en tjänst. - En ganska stor tjänst, Leanne.
Operationen kostar över en miljon.
- Vem är hon? - En flicka som behöver hjälp.
Det finns många flickor som behöver vår hjälp.
- Hon blir sämre. Vi kan hjälpa henne. - Du menar att jag kan hjälpa henne.
Ni ber mig operera en trettonårig flicka, men jag ser inget förarbete.
Inga röntgenbilder, EKG, blodprover...
Sånt tar tid, och hon har inte tid.
- Visumet går ut. - Det är inte mitt problem.
- Du förvånar mig, Leanne. - Säkert.
Han är ett arrogant rövhål, men han har inte helt fel.
Om hon hade blivit påkörd och kom in med ambulans så hade hon opererats.
Hon hade visst inte turen att bli påkörd av en buss.
Bra att du kom, men det är normalt att bli trött efter kejsarsnitt.
Men det känns inte alls som jag trodde. Jag är maratonlöpare.
Jag sprang 5 km om dagen fram till ett par veckor innan han föddes.
- Ditt EKG såg normalt ut. - Jag blir andfådd. Det känns bara fel.
Jag kan inte förklara det. Jag är inte bara trött.
Vi röntgar och tar några prover, för säkerhets skull.
- Får jag ta med honom? - Du måste röntgas.
- Har du familjen med dig? - Nej, jag är ensamstående.
- Jag hade ingen att fråga. - Vi kan hålla honom.
- Kan vi? - Vi turas om.
- Kolla andningstuben. - Den funkar.
- Vad händer? - Vätska.
Lyssna på mig. Vi måste göra nåt, annars dör du inom ett par minuter.
- Nej, låt mig vara! - Nej!
Hon klarar sig, det gör hon alltid!
- James, släpp taget! - Nej!
Ge inte upp! De kan hjälpa dig.
- Det är dags. - Nej!
De hjälper dig.
- James, jag vet inte... - Lizzie, ge inte upp!
Du klarar det här. De hjälper dig! Snälla!
Nu kör vi.
- Vad hände? - Han fick ont och svimmade.
Magen är stenhård.
- Blodförgiftning. - Tog du proverna?
- Inte än. - Fasen, Angus!
- Hur är det med gallvägarna? - Kollapsade.
- Vad får han? - Vancomycin och saltlösning.
- Hjärtat håller på att stanna. - Vi tar honom till akuten.
Kom.
- Vi kan inte ge upp. - Du hörde vad Campbell sa.
- Inte ens Leanne tror att det går. - Titta bakom Guds gardin.
Du beskrev kirurgi så, att det var som att titta bakom Guds gardin.
- Jag flörtade. - Nej.
Vi har aldrig låtit nåt stoppa oss.
- Det finns inget "vi" längre. - Du är fortfarande arg.
Vad trodde du? Att vi skulle kunna ta vid där vi slutade?
Jag menade aldrig att såra dig, Neal. Du hittade nån annan.
- Efter att det hade tagit slut. - Vad du än tycker om mig...
...låt det inte gå ut över flickan. Jag känner dig bättre än nån annan.
Nej, det gör du inte.
Angus, han behöver dropp. Okej?
- Angus, du fick en fråga. - Ja. Allt är klart.
Jag sätter en på höger sida.
- Vi måste intubera. - Vi måste försätta henne I koma.
- Suxameton och bedövning? - Ja.
Transplantationskirurgen sa att om hon får respirator-
-kan hon aldrig klara sig utan sen.
Det kanske finns ett annat sätt. - Lizzie, kan du trycka min hand?
- Hon reagerar. - Vi kan testa Bipap.
En maskin som hjälper henne andas med en mask.
Om det funkar kan vi få bort vätskan och rädda henne.
- Ja, det vill vi! - Då gör vi det, dr Savetti.
- Blodtrycket ligger på 40. - Hjärtsvikt. - Mer vätska!
Blodtrycket låg över 65. Han fick blodförgiftning alldeles för fort.
- Kollade du andra perfusioner? - Självklart!
Jag kunde inte förutse det här!
Angus, är din slang inne?
- Angus! - Angus, du har en patient I nöd.
- Vi ordnar det, dr Rorish. - Det ser inte så ut.
- Titrerar noradrenalin nu. - Blodtrycket stiger. 90/60.
Angus, du är okoncentrerad, här är det bara patienten som gäller.
Dr Rorish, får jag prata med dig? - Angus, ta en paus.
- Jag är chef för ST-läkarna nu. - Och jag är chef för akuten och dig.
- Du underminerar min auktoritet. - Har du ens auktoritet över din bror?
Det är mitt problem.
Hade du tolererat det från Taylor eller Perello när det var ditt jobb?
Vi försöker nog båda lära oss hur vi ska hantera våra nya roller.
Duktigt, Lizzie. När du andas in trycker maskinen ner luft I lungorna.
Nån från Randor kryonik ringde. De är på parkeringen.
Ringde du dem? Gick du med på det bara så att de skulle hinna hit?
- Ger du upp? - Nej.
- Du måste tro att du överlever. - Du måste tro att det funkar.
Jag kommer att leva, men inte nu.
För 50 år sen kunde ingen föreställa sig smarttelefoner eller internet.
Eller salt choklad...
Om 50 år kan du väcka mig.
Då kan vi vara tillsammans igen.
Om 50 år är jag 75.
75 blir det nya 20.
Då får jag visa dig hur allt fungerar.
Då finns ett program som matar min hjärna med allt jag behöver veta.
Du har ju alltid velat lära dig spela saxofon.
Nästa gång vi ses ska jag spela för dig.
Och så kan vi äta middag på månen.
Du hatar kyla.
Jag tittar till henne om en liten stund.
Hej. Är inte du ledig I dag?
Är du från Randor? Kryo-gänget?
- Vet din pojkvän Campbell om det? - Ja. Han tycker inte heller om det.
- Är det ens tillåtet? - Jag gör vad jag vill på fritiden.
Jag har över 250000 dollar I studieskuld.
- Randor betalar 30000. - För att operera lik?
- Jag förbereder dem för frysning. - Du vet väl att det är sinnessjukt?
Kunderna är glada, ingen kommer till skada, och jag får betalt.
Mitt team är här.
Sköterskor. Jag måste fylla I papper så att jag kan ta henne när hon dör.
Du kommer nog över det.
Jag visste att det skulle bli tufft, men jag skulle få tid att vänja mig.
När han ler mot dig kommer det att vara värt det.
- Är provresultaten klara? - Ja, de ser bra ut. Malaya har dem.
- Malaya? - Visst. Förlåt.
- Vi hittade atelektaser. - Det låter värre än det är.
Lungan har delvis kollapsat. Vänstra lungan blåste inte upp ordentligt.
- Du behöver inte oroa dig. - Är du säker?
Ta det lugnt I några dagar. - Jag skriver ut henne.
Jag tänker inte fråga hur du fick röntgen.
- Se på tumören. - Roseline kan dö av den.
Jag lider med henne, men hon dör inte nu.
Du gömmer dig bakom semantik. Förut hade du aldrig tvekat.
- Det hjälper inte, Grace. - Men Campbell säger ändå nej.
Du behöver en kirurg, nån som är villig att sätta sig emot Campbell.
- Har ni pratat med varandra? - Nej. Det är universum som talar.
Neal, har du sprungit så långt från din pappa-
-att du har sprungit förbi dig själv?
När kollade du prostatan senast?
- Pappa? - För ett år sen.
- De sa att jag hade prostatacancer. - Va?
- Har du vetat det I ett år? - Prostatacancer utvecklas långsamt.
Jag har inte bestämt mig för vad jag ska göra.
Tyvärr utvecklades din cancer inte så långsamt.
Tumören har trängt igenom tarmen. Vi måste operera. Kolektomi.
- Vad fasen är det? - Vi måste ta bort tjocktarmen.
Vad finns kvar efter det?
Ditt liv.
- Det blir inte utan komplikationer. - Säkert inte.
- Vadå för komplikationer? - Urinvägsproblem, impotens.
- Måste vi prata om det nu? - Inga fler hemligheter.
- Får han stomipåse? - Ja.
Ska jag skita I en påse? Glöm det!
De sa att jag kunde få cellgifter och strålning.
- Det är för sent. - Vad gör vi nu?
- Inget. Jag gör det inte. - Nej! Det är inte upp till dig!
Jag är inte död än, och fram till dess är det upp till mig.
Svaret är nej.
Du har mycket kvar att leva för.
Varför ta bort en av de bästa akut- läkarna och göra kirurgchefen arg?
Det bästa av två världar. Får jag?
Hur då?
Anställningen skulle gälla för en kirurgläkare på akuten.
Det gjorde Cole Guthrie. Vem bättre än nån som har jobbat där så länge?
Katie Miller mår inte bra, det känns inte bra att skicka hem henne.
Tack för att du pratar om jobbet och inte frågar hur jag mår.
Ha lite tålamod. Tro mig, du är starkare än du tror.
Du har säkert rätt.
Vänta... Var Katies hjärtfrekvens normal?
- 90. Lite hög, men normal. - Inte om hon är maratonlöpare.
- Lungemboli? - Herregud!
Jag kollar nivåerna.
- Vad händer? - Vi måste kolla en sak.
- De har sjunkit. - Ni sa ju att allt var bra.
- Ja, men syrenivån är låg. - Du ska få en syrgasmask.
Du har kanske en blodpropp I lungan. Det förklarar den höga pulsen.
Vi måste röntga för att se om det faktiskt är en blodpropp.
Var gör du, dr Hudson?
Dr Harbert har förflyttat mig till kirurgin.
Grattis. Men jag undrar fortfarande vad du håller på med.
- Jag bokar en operation. - Det är min avdelning.
Jag tilldelar läkare, sjuksköterskor, narkosläkare och operationssal.
Välkommen till mitt team, dr Hudson.
Ge mig telefonen, jag vill kolla resultatet.
Mamma sa alltid att du var envis som en förstoppad åsna.
Mamma är inte här längre.
Vad har du gjort?
Det är Odell Beckham!
Hej, Mia. Det var länge sen. - Hur är det, tränarn?
- Odell, säg till honom. - Du har alltid varit en stropp.
- Var fick du tag på den jackan? - I Michael Jacksons garderob.
- Låter han dig inte operera? - Tyvärr.
Jag är ledsen att du tog ett så stort steg, och så...
Det var inte därför jag gjorde det.
Dr Adams, är flickan I familjerummet med dig?
- Hur så? - Kom fort.
Jag kom med en bok, då hade hon ett anfall på golvet.
Hon behöver syre.
Öppna munnen. Vi måste flytta henne.
- Vad hade hon för blodtryck innan? - Lågt. 90/70.
- Tumören gör att det blir lågt. - Nu är det 170/80.
- Bättre, va? - Nej, sämre.
Hon har autonom dysreflexi. Trycket svänger på grund av tumören.
Det är för högt.
Vi måste få ner blodtrycket, annars kan hon få slag.
Christa, nikardipin.
- Jag hämtar pumpen. - Vi hinner inte vänta.
Labetalol, inte dropp!
- Roseline... - Hon får 10 ml labetalol nu.
Hon är stabil. Tack och lov.
Neal, det är dags. Är du redo?
- Campbell är orubblig. - Det är akut, hon kan dö.
Nu kan vi följa riktlinjerna.
Vi kör upp henne.
- Hej! - Känner du till honom?
Vem gör inte det? Du hjälpte mig vinna Fantasy League två år I rad.
Du skulle ha sett honom. Han tog enhandslyror första dagen.
Jag sa till alla att han skulle gå långt.
Vi måste snacka, tränarn.
- Tack för att du gör det här. - Jag är glad att jag kan hjälpa till.
- Grace, varför Roseline? - Vad menar du?
Det måste finnas hundratals flickor I lägret.
För länge sen var det annan flicka. Hon var smart.
De satte henne I samma klass som de äldre barnen.
De skrattade åt henne för att hon kom med en egen trappstege till skolan.
Hon nådde inte upp till tavlan.
Hon ville försäkra sig om att nå upp ifall läraren bad henne stiga fram.
- Det var du... - Det är även hon.
Jag ville lära mig. Inget skulle få stoppa mig.
Jag låter inget stoppa henne heller.
- Lizzie? Lizzie! - Vad hände?
- Pulsen försvann. - Det är okej, Lizzie. Jag är här.
- Det har gått fyra minuter. - Vi kollar pulsen.
Kom tillbaka till mig, Lizzie! Kämpa!
- Dödförklara henne. - Vad händer? Vad gör ni?
Mario, jag kan inte göra nåt förrän du dödförklarar henne.
Döden inträffade kl. 16.15.
Lizzie!
De är med mig.
Jag tror på det, Lizzie.
Jag älskar dig! Vi ses igen, för jag tror på det.
- Lungemboli. Bra gjort. - Vi kan ge henne alteplas.
Då riskerar man blödningar efter kejsarsnittet. - Dr Rorish?
38 år gammal kvinna med lungemboli I höger lunga. Stabil.
Förhöjd vilopuls, nybliven mamma med kejsarsnitt.
Funderar ni på alteplas? Hon kan förblöda.
Men om ni väntar kan hon dö av embolin.
Vad gör vi?
Jag hade chansat på alteplas, men prata med patienten.
Hon måste få bestämma själv.
Det är vad vi rekommenderar, men du måste bestämma själv.
När jag behandlades med IVF frågade mamma-
- vad som skulle hända med honom om nåt hände mig.
Jag trodde bara att hon inte stöttade mig.
Hon tyckte att jag var självisk. Det kanske jag var.
- Men jag ville ha ett nytt kapitel. - Alla har rätt till det.
Och så kom den här lille killen.
Kapitlet handlade visst om honom, inte om mig.
Jag vill leva.
Jag pratar fortfarande om Eastern- matchen. Vi låg under med fem.
- Jag har inte ändrat mig. - Du måste opereras.
De hade två man på dig, men du sprang ifrån dem och kom I mål.
- Jag hade aldrig sett på maken! Va? - Du pratar och pratar.
- Då behöver jag inte lyssna på dig. - Om du inte opereras kan du dö.
- Det kanske är okej för mig! - Det är själviskt.
Du sa åt mig att aldrig ge upp, men det gör du.
Minns du min fru? Är det inte ofattbart?
Efter alla dessa år fick hon plötslig nog av mig.
Vi skulle leva våra sista år ihop. Nu har jag inget kvar!
- Du har Mia. - Jag vill inte vara en börda.
Du sa att man aldrig skulle ta med förlusterna till nästa match.
- Gott råd. - Och om det inte funkar?
Tänk om hon får gå igenom det här, och så dör jag ändå?
Då håller jag ett vackert tal på begravningen.
Jag ska säga att jag inte hade lyckats utan dig.
Du lärde mig att vara modig, att spela hårt och att vara ihärdig.
Vi måste göra det här.
Jag får en märklig känsla när jag tittar på mina händer.
Det är som om de inte är mina händer. Förstår du?
En sak är säker, och det är att det blir bättre.
Är du säker?
Absolut.
- Det tog inte lång tid. - Välkommen tillbaka.
Malaya, så skönt att se dig här igen.
Du är orolig för henne.
Min erfarenhet säger mig att vi läker bättre-
- efter det vi själva har utsatts för än det vi har utsatt andra för.
Mamma brukade säga att man måste göra upp med Gud.
Du behöver inte säga nåt, men jag kan ändå ge dig ett gott råd.
Den mannen, han som sårade oss, är kvar.
Han ligger på bårhuset. Ingen har hämtat honom.
Varannan lördag begraver sjukhuset övergivna lik på kyrkogården.
Ska jag hedra hans minne efter det han gjorde?
Jag menar inte att du ska gå för hans skull, unge man.
Förlossningsavdelningen och blodbanken är redo.
- Du vet vem du ringer om nåt händer. - Inget händer.
Jag tar hand om honom tills din mamma kommer.
Jag gjorde inte tre IVF-behandlingar för att den galningen skulle få honom.
Jesse, ge sprutan till Malaya. - Klarar du det?
Du mår bättre med en gång, om det funkar som det ska.
- Hur känns det, Katie? - Likadant.
- Andas normalt. - Syrenivån stiger.
- Jag känner det... Gud! - Andas lugnt.
- Jag kan andas. Det funkade! - Andas djupt.
- Vad händer? - Blodtrycket sjunker!
Jesse, hämta kirurgiska instrument. Varsko förlossningen och blodbanken.
Vi måste öppna kejsarsnittet.
Det mesta av tumören är borta.
- Klar snart? - Inte så snart, är jag rädd.
Ser du den här massan? Det är den främre spinalartären.
Ser du de grå, glänsande grejerna?
Det är de dåliga cellerna som äter sig in I artären.
Det var ett stycke. Bara hundra kvar.
En nedslående tanke.
- Neal! - Det är okej, sånt händer.
Ge mig blodstillande.
Kom igen, kom igen. Fasen! - Mer sug.
Fasen! - Sutur. Mer sug.
- Vad händer? - Nej. - Tång. Mer sug.
- Mer sutur, tack. - Blodtrycket sjunker.
Två påsar till! - Grace, jag behöver hjälp.
- Vad ska jag göra? - Hämta Campbell.
Han har gjort det tusentals gånger. Hämta honom!
Tång och blodstillande. Sug.
- Jag har fäst spinalartären... - Jag ser det.
Sutur, tack. Sug. Mer sutur, tack.
Blödningen är stoppad.
- Jag kan hjälpa till med klaffen. - Dr Hudson, det räcker.
Det är min patient nu. Du kan gå.
- Vill du inte ha hjälp av en kirurg? - Finns det nån här?
Det är okej.
Förlossningsläkaren är på väg, blod är på väg.
Hon behöver mer sutur. Gud, hon har en son där uppe!
Vi sa åt henne att göra det här.
Malaya, lugna dig. Andas djupt.
Jag klarar det inte.
Dr Pineda, kom tillbaka på en gång. Det här är din patient.
Dr Pineda. Se på mig, lyssna på mig.
Patientens blödning liknar en postpartumblödning.
Det är inte en källa. Hela livmodern blöder.
- Vad gör vi? - Ska jag hämta...?
Nej. Stanna där. - Vad gör vi med postpartumblödningar?
- Vi försöker få I gång värkar. - Bra. Kom bort hit.
Jag behöver fler händer. - Dr Lorenson, kläm åt blodådern.
Där är livmodern.
Ta tag, båda två. Vad händer när man masserar livmodern?
- Den drar ihop sig... - ...och slutar blöda.
Fortsätt massera.
Tack, dr Rorish.
- Ballongkateter? - Ja.
Dr Lorenson, sätt katetern I livmodern.
Vi fortsätter knåda medan du blåser upp.
Malaya, sköterskan inväntar order.
- Jesse, blod och vätskor, tack. - Ja, doktorn.
- Funkar det? - Blodtrycket ligger på 90/80.
- Blödningen avtar. - Det funkar.
Det kan du ge dig på! Nu måste hon till operationssalen.
Då går vi.
Packa ihop.
Jag spelade med vänstern, så jag blev alltid vald först. Det var min grej.
Odell, det här är lille Joshua. Håll honom ett ögonblick.
Tappa honom inte! - Lugnt och fint! Så ja.
Leanne! Leanne, Leanne...
Odell Beckham. Bästa lyran I NFL: s historia.
- Du har bytt till operationskläder. - Man måste gå I huden man föddes i.
- Du lurade mig. - Hur då?
Du glömde nämna att Neal ville utföra en operation som inte var godkänd.
Det var inte bara därför, och operationen blev godkänd.
- Jag vill veta varför jag anställer. - Då får du lära känna oss bättre.
Om du kände mig hade du vetat att jag gör på mitt sätt.
Därav operationskläderna?
- Det är en början. - Ha en bra dag, doktorn!
- Hur mår du? - Så bra att jag vill skita I brallorna!
- Men den tiden är väl förbi. - Skönt att du har humor.
Odell sitter I väntrummet och skriver 400 autografer.
Du sa att han bjöd in dig som rekvisita.
Ja.
Vill du veta varför han bjöd in dig?
Hans tal ligger ute på nätet. Så här sa han:
"En stor man sa mig en gång att temperament syns I ens misstag"-
- "men karaktär avslöjas med framgång. Pete Delaney lärde mig det."
"Pete Delaney lärde mig att vinna och hur en vinnare beter sig."
- Minns du det? - Jag minns allt du har lärt mig.
Har du kameran? - Ett till eftervärlden.
Så ja.
- Du slogs som en... - ...krigare?
Som en mamma.
- Hej. - Hej. Hur gick det?
Det funkade, Roseline.
Det tar ett tag innan du återhämtar dig. Jag har nånstans vi kan bo sen.
Där vi kan bo?
Ditt visum blev förlängt för återhämtningsperioden.
Det tar ett par veckor innan du kan gå igen.
Jag tänkte att jag kunde ansöka om nåt mer långvarigt.
Hur då?
De sa att jag kunde få tillbaka jobbet här.
Och om du kan bo här hos mig...
Skulle du vilja det?
När vi läste "Tusen och en natt" frågade du mig-
- vilka som hade blivit mina tre önskningar om jag hade hittat lampan.
- Det minns jag. - Jag sa att jag bara hade två.
Ja, men du ville inte avslöja dem.
Vad gör den mest otursförföljda flickan I världen när hon vaknar-
- och får veta att båda önskningar har gått I uppfyllelse?
Jag vet inte.
Hon tackar dig, Grace.
Vad gör du här?
Jag har lämnat patienten på Randor, och nu börjar mitt skift.
- Lång dag. - De är tokiga.
De tror verkligen på den smörjan.
Vi tror alla på nåt. Himlen, liv efter döden, reinkarnation...
Allt låter tokigt I nån annans öron.
Djupt, Savetti.
Ha en bra dag på jobbet.
Är det här sjukhusets minnesgudstjänst?
- Ska du ta farväl? - Jag vet inte varför jag är här.
Unge man, bra att du kunde komma.
- Vad gör du här? - Jag går på alla.
Du är inte den ende som måste göra upp med Gud.
Var hälsad, Maria, full av nåd. Herren är med dig. Välsignad är du...
Översättning: Marie Karlsson www.btistudios.com